Pete vaje iz računalništva I

Filip Demšar

08. 11. 1998

1. Konstante in parametri

1.1 Vrste konstant

V c-u glede na uporabo uporabljamo dve vrsti konstant in sicer takšne, ki so odvisne od programskega jezika c, in take, ki so odvisne od pred-prejavalnika, ki ga uporablja c.

1.2 Vrste parametrov glede na uporabo

Parametre lahko prenašamo v podprogram na dva načina in sicer po vrednosti (po uporabi nam podprogram ne vrne morebitne spremebe) in po referenci (sprememba parametra je na razpolago).

2. Popravljen izpis števk

Števke želimo izpisati z besedami, za kar uporabimo switch case stavek.

Nadalje, želimo števke izpisati najprej od leve proti desni in nato še od desne proti levi. Razlika med obema izpisoma je samo v zaporedju klicev funkcij v funkciji izpisi stevilo. Pri prvem izpisu najprej kličemo izpisi stevko in nato (rekurzivno) izpisi stevilo, v drugem primeru pa najprej izpišemo preostalo število (kolicnik) ter na koncu zadnjo števko.

Na koncu smo izpisali še število tako z leve proti desni, kot z desne proti levi. Dodali smo še ukaze za prehod v novo vrsto: ko izpišemo najbolj levo števko v prvem izpisu in najbolj desno števko v drugem izpisu.

Lahko si zamislimo, da je najbolj leva števka 0, ki je ne izpišemo, ampak namesto nje prestopimo v novo vrsto (glej if stavek – ustavitveni pogoj rekurzije – v funkciji izpisi stevilo. Drugi prehod v novo vrsto pa izpišemo, ko se vrnemo iz funkcije izpisi stevilo v glavno funkcijo (program).

Natančen postopek si lahko ogledate na našem področju.

2.1 Konstante

V programu, ki smo ga pričeli pisati na prejšnjih vajah, dopolnjujemo in spreminjamo pa ga na današnjih, dodamo zanko, da se bo izvajal večkrat – dokler ne vpišemo neke v naprej določene vrednosti. Če to vrednost spreminjamo, jo moramo spremeniti tako tam, kjer sprašujemo uporabnika programa po številu s katerim končamo izvajanje programa, kot tudi v glavnem programu, kjer programu povemo, kdaj naj preneha s svojim izvajanjem. Veliko lažje to storimo, če že na začetku programa določimo vrednost, s katero izstopimo iz programa To storimo z definicijo konstante :

 const int izhodna_vrstica = 17 ;

Pri popravljanju besedila programa moramo vedno biti pozorni na preglednost.

3. Izris kvadrata ustreznih dimenzij

3.1 Predpriprava

Na splošno je program sestavljen iz kode in iz komentarjev. Komentarji so lahko opisni ali programski (pomagajo pri boljši čitljivosti). Konkretno ta program je sestavljen iz glavnega programa (ki nam pokliče funkcijo, katera prebere velikost kvadrata in nato kliče podprogram, ki bo ta kvadrat izrisal) ter podprogramov (le ti so po potrebi zopet razdeljeni na podprograme, ki opravijo točno določeno nalogo).

3.2 Izgled napisanega programa z nekaj opombami

Program, ki ga uporabljamo za risanje kvadrata z ustrezno dolžino stranice izgleda takole :

#include<stdio.h>
int preberi_velikost()
{
  int dolzina;
  printf("Vpisi dolzino stranice kvadrata:");
  scanf("%d", &dolzina);
  return dolzina;
} /* preberi_velikost */
void izrisi kvadrat(int sirina)
{
  int i;
  izrisi_osnovnico(sirina);
  for (i = 1; i <= sirina - 2; i++)
    izrisi_vmesnico(sirina);
  izrisi_osnovnico(sirina);
} /* izrisi_kvadrat */
   int main(void)
  {

    int sirina;
    sirina = preberi_velikost();
    izrisi_kvadrat(sirina);
    return 0;
} /* main */

Pri pisanju kateregakoli programa moramo vedno zelo natančno določiti, kaj hočemo od uporabnika. V tem primeru, kakšna naj bo dolžina stranice kvadrata. Podprogram preberi velikost prebere dolžino stranice, jo shrani v spremenljivko ter nam jo vrne po klicu (vrne jo podprogramu main). Podprogram main nato pokliče podprogram, ki kvadrat z ustrezno dolžino stranice tudi nariše.

Ker se bodo pri risanju kvadrata nekatere vrstice ponavljale in sicer odvisno od dolžine stranice, bomo pri pisanju programa izrisi kvadrat uporabili for zanko. Ta zanka izgleda takole:

  for(_A_, _B_, _C_)
  {
    stavek
  }

Pri for zanki se najprej izvede ukaz A , nato program pogleda pogoj B , izvede stavek, gre na C in zopet preveri pogoj B ter to izvaja toliko časa, dokler je pogoj B izpolnjen.

Za domačo nalogo moramo definirati funkciji, ki bosta narisali osnovnico in vmesnico, ter ju vgraditi v program.

4. Uporaba ukaza Help v Turbo C-u

Do datoteke Help pridemo z pritiskom na gumba alt in h, s čimer pridemo do grafičnega vmesnika, po katerem se sprehajamo s pomočjo tabulatorja. Če nas zanima točno določeno področje, se postavimo na topic search, vtipkamo prve črke izbranega področja in ga izberemo med na te črke izbranimi podpodročji. Na vajah smo si v knjižnjici podprogrami oz. rutine ogledali grafične rutine: arc, circle, ....