\documentclass{article}

% Vaja pri računalniškem praktikumu
% Tomaž Majerhold
% 6.5.1997

\usepackage[latin2]{inputenc}

\title{Programski jezik c}
\author{Tomaž Majerhold}
\date{8.10.1997}

\begin{document}

\maketitle

\section*{Sestava programa}

\begin{quote}
   \fbox{\# glava}
\medskip \\
   \fbox{main()}
\medskip \\
   \fbox{stavki glavnega programa }
\medskip \\
   \fbox{funkcija 1}
\medskip \\
   \fbox{funkcija 2}
\medskip \\
   $\vdots$
\end{quote}

\subsection*{Glava}

V njej opišemo katere module bomo potrebovali.  Skupina ukazov
(funkcij) se nahaja v določenih modulih, zato s tem računalniku
olajšamo delo za iskanje posameznega ukaza. Omenimo tri module:
%
\begin{enumerate}
\item \texttt{\#include $<$stdio.h$>$}
  v tej so shranjene funkcije za pisanje in branje~...
\item \texttt{\#include $<$math.h$>$}
  v tej so shranjene matematične funkcije
\item \texttt{\#include $<$conio.h$>$}
  v tej so shranjen nekatere grafične funkcije
\end{enumerate}

\subsection*{Stavki v glavnem programu}

\subsubsection*{Deklarativni stavki}

Z njimi povemo računalniku katere vrste spremeljivk bomo uporabljali
in zapišemo tudi njihovo ime.
%
\begin{center}
  \textbf{Deklarativni stavek}:
  \emph{tip}  \emph{ime-spremeljivke}, ...;
\end{center}

Tipi:
%
\begin{description}
\item[Cela števila:]  int, long. Stavek:
%
  \begin{center}
     \texttt{int n;}
  \end{center}
%
  nam pove da je \texttt{n} celo število, ki pa je omejeno z
%
  $-32768 < \texttt{n} < 32768$. Črka \texttt{n} je ime spremenljivke,
  ki jo računalnik sprejme in uporabi kot njeno lokacijo.
%
  \begin{center}
    \texttt{long nn;}
  \end{center}
%
  \texttt{long} nam pove da je \texttt{nn} celo število, ki pa je
  omejeno približno z $-2*10^{9} < \texttt{nn} < 2*10^{9}$, pri čemer
  je \texttt{nn} ime spremenljivke.

\item[Decimalna števila:] Stavek:
%
  \begin{center}
    \texttt{float x;}
  \end{center}
%
  \texttt{float} nam pove da sledijo decimalna števila, za katera
  potrebujemo 32-bitov. Črka \texttt{x} pa je ime spremenljivke.
%
  \begin{center}
    \texttt{double y;}
  \end{center}
%
  \texttt{double} nam pove da so navedena števila decimalna, za katera
  naj rezervira 64 binarnih mest pri čemer je \texttt{y} ime
  spremenljivke.
\end{description}

Imena spremenljivk sestavljamo s poljubnimi črkami in števkami ter
znakom ,,\_`` vendar brez šumnikov (č, š, ž).

\textbf{Pomni}: Na koncu vsakega stavka je podpičje (,,;``)!

\subsubsection*{Način zapisa ševil}

\begin{description}
\item[Cela števila:] Prvi bit je za predznak, ostali biti so števke
  števila v binarnem sistemu.
\item[Decimalna števila:] Prvi bit je za predznak, 8 oz. 13 naslednjih
  je za eksponent, ostali pa so za mantiso.
\end{description}

\emph{Opomba}: Vejica v mantisi je za prvo od nič različno števko,
eksponent pa jo postavi na pravo mesto.  Negativni eksponent premakne
vejico v levo, pozitiven eksponent pa v desno.

\subsection*{Prireditveni stavki}

S temi priredimo spremenljivkam vrednost izraza.
%
\begin{center}
  \textbf{Prireditveni stavek}:
    \emph{ime-spremeljivke} = \emph{izraz};
\end{center}
%
Zgledi:
%
\begin{itemize}
\item \texttt{n = 3;}
\item \texttt{pi = 3.141593;}
\item \texttt{obsegkroga = 2* pi* polmer;}
\item \texttt{alfa = pi/4;}
\item \texttt{salfa= sin(alfa);}
\item \texttt{printf("bla bla");}  ta ukaz nam izpiše na ekran kar je
  v oklepaju.
\end{itemize}

\emph{Pomni}: Ko uporabljamo matematične ali tekstovne ukaze, vedno v
glavi poudarimo za kateri tip ukazov gre( $<$stdio.h$>$, $<$math.h$>$).


Oglejmo si ukaz \texttt{printf}. S tem lahko izpišemo poljuben tekst,
ki ga moramo opremiti z dvojnim narekovajem ,,"``. Vse posebne
znake oziroma tipke kot so nova vrsta (return) preskok (tab) označimo z:
%
\begin{itemize}
\item \texttt{"$\backslash$n"} -- nova vrsta
\item \texttt{"$\backslash$t"} -- tabulator (naredi preskok)
\item \texttt{"$\backslash$b"} -- premakne se za en znak nazaj (briše)
\item \texttt{"$\backslash$r"} -- vrne se na začetek vrstice
\end{itemize}

\subsection*{Zagon programa C}

Če želimo napeti okno našega pisanja in javljanja prevajalnika na
celotni ekran pritisnemo tipki \emph{ALT-ENTER}. V DOS-u pokličemo
urejevalnik besedila, prevajalnik itd.\ z ukazom \emph{tc}.

S tipko \emph{F3} pokličemo že napisan program, ga izberemo, ga
pregledamo in (ali) poženemo z ukazom \emph{CTRL-F9} ali izberemo
\emph{Run}.  Znebimo se ga z \emph{ALT-F3}. Če začnemo na novo, z
\emph{ENTER} povemo, da pišemo novega. Ko ga dokončamo in po možnosti
preizkusimo, ga shranimo z \emph{F2} ali \emph{ALT-F} in izberemo
\emph{Save as}, mu damo ime in ga s tem shranimo.

\end{document}
